ЗДРАВЕЙ, АНН (Преди "Зелените покриви")
Бягай през полята! Пръскай сълзи във вятъра!
Подгони с поглед водоцветната птичка към небето!
Попаднеш ли в студения дъжд, спомни си...
...за слънчицето, скрито в пазвата ти!
Затова, не се тревожи! Всички са такива.
У всеки се крие семето на светлината.
Някой ден ти също ще потърсиш щастието.
Тъгата се ражда, за да опознаеш радостта.
Очаква те искряща утрин!
Червенокосата Анн
Опаля...
Опалянка...
Сякаш... Сякаш съм цвете.
Като че ли съм сред самия цвят.
Добро утро, катеричке!
Знаеш ли, не съм виждала въртележка, обаче...
...като седя тук, се чувствам все едно се возя на нея.
Не мислиш ли?
А, да! Нека ти измисля едно хубаво име.
Венчелистче, ще бъдем ли приятели?
Боли!
Пак я скъсах.
Олеле! Водата...
Леля Джоана пак ще ми се кара.
Много ще мрънка.
Раз-два, раз-два.
Дали ще ме остави без обяд?
Дива Роза, после ще ти донеса вода.
Хорас, стига си подскачал!
Едуард, не лапай такива неща!
Големи сте лигавета!
Няма ли да престанете вече!?
Анн, какво се мотаеш?
Колко време ти трябва да донесеш вода?!
Черешите бяха страшно красиви.
И ти трябва да ги видиш.
Сигурно ще ти хареса как изглеждат.
Значи пак се отплесваш с глупости!
Вземи почисти малко!
Никой не искаше сираче като теб, а аз те осинових.
Ако не го бях направила...
...сигурно щяха да те пратят в сиропиталище.
Ако искаш да ядеш, хващай се на работа!
Иначе ще те изгоня!
Хорас, престани веднага!
Анн, изчисти там!
Добре.
Помогни ми, Хорас!
Нали ти си виновен?
Ти ще го направиш, защото не си от семейството.
Боли!
Ама че си безотговорна!
Я по-тихо! Млъквайте веднага!
Докога ще реве онова бебе?!
А ти защо пиеш от сутринта?!
Няма ли да поправиш въжето на кладенеца?!
Трябва да ходим чак до реката за вода!
Сега започвам да си търся работа.
Поправи си го сама!
И кой ще наеме пияница на работа?!
Ако не си намериш работа, няма да имаме даже пари за храна.
А съвсем скоро ще родя!
Стига да поискам...
...винаги мога да припечеля пари.
Няма нужда да ми мрънкаш.
Анн!
Не ми трябваш тук. Иди да изпереш!
Чистите пелени свършиха.
Побързай!
Добре.
Анн Шърли живееше в Нова Скотия, Канада.
След кончината на родителите си...
...тя бе осиновена от бедното семейство Томас.
Огладнях.
Хорас! Едуард!
Кажи де!
Искаш ли червена ябълка?
Червенокоса Анн!
Чисто червена!
Косата на Анн е чисто червена!
Престани!
Чисто червена!
Спрете, казах!
Само вещиците имат червени коси.
Плашилото Анн!
Мразя ви!
Няма да ви простя!
Грозно червено...
Прибрах се, Анн.
Елиза, добре дошла!
Закъсняваш, Елиза!
Имахме извънредна работа, затова закъснях.
Ризите на братята ти са скъсани.
Закърпи ги!
Няма страшно. И твоето ще закърпя.
Косата ти е много хубава.
Блести като на богиня.
Хайде, лягай си!
Цял ден си работила, нали?
Донесох вода, почистих...
...и изпрах всички пелени.
Парите все не ни стигат...
...затова караме малката Анн да работи.
Ако татко вземе да си намери работа...
"Хванаха моя Бърт да пие на работа и го уволниха."
"Защо изобщо се омъжих за Бърт?"
Точно като майка ми.
Ама аз не се плаша, че нямаме пари.
Имаме птички, имаме цветя.
Дори без пари, пак са забавни.
Много си странна, Анн.
На мен ми е тежко да живеея тук.
Накарай го да млъкне!
А ти не можеш ли?
Лапетата са твоя работа!
Дано скоро се омъжа.
Искам да се омъжа за богаташ...
...и да се махна оттук.
Не го разбирам този живот.
Макар че искам, аз не мога да видя мама и татко...
...а ти си имаш, но искаш да ги напуснеш.
Така си е.
Животът е пълен с непонятни неща.
Ей, Елиза! Разкажи ми за моите татко и мама!
Колко пъти ти разказах?
Искам пак! Моля те!
Добре, тогава.
Таткото на Анн е Уолтър Шърли.
Майката е Берта Шърли.
Берта била много немощна.
Моята майка й помагала да чисти и пере.
Те са отглеждали коте, нали?
Да. Семейство Шърли били много мили хора.
Но и двамата починали от болест.
Единственото им бебе, Анн, било осиновено от майка ми.
Елиза, татко и мама са били много добри хора, нали?
Затова Бог ги е прибрал толкова рано.
Може и така да е.
Знаеш ли защо Бог не е взел и мен?
Заради червената коса!
Няма такова нещо.
Ти си много сладка.
Мразя си косата!
Като на плашило е.
Обаче, ако имах котка...
Котка?
Да, котка.
Ако отгледам коте, като татко и мама...
...то няма да се дразни от косата ми.
И докато Елиза е на работа...
...аз ще си говоря с котето.
Нека си имам коте!
Моля те, Господи!
Ама Бог не ще да слуша молитви от червенокосо дете.
Какво?
Защо се смееш?
Какво му е смешното?
Елиза!
Кажи, де!
Анн Шърли!
Да!
Анн Шърли!
Да!
Ей, Бърт!
Отдавна не си бачкал, доколкото знам.
Аха. Старата Минтон поиска да й нацепя дърва.
Минтон?!
Оная дърта стипца?
Никой в града не ще да бачка за нея.
Не ми пука. Щом ми плаща, ще работя.
Заповядайте!
Готов съм с дървата.
Благодаря!
Парите...
Нямам друга работа.
Тръгвайте си!
Г-жо Минтон, не говорете така!
Няма ли нищо, с което да помогна?
Каквото и да е.
Съжалявам, но няма.
Хайде, отивайте си!
В тази кутия има брошка, нали?
Да, луксозна брошка.
Нещо, което Вие едва ли ще притежавате.
Обаче, иглата е счупена, нали?
И какво от това?
Нека я поправя!
Вие ли?
Че какво? Няма проблем.
Едно време правех украшения.
Ще я донеса, щом е готова.
Аз си мислех, че си намерил работа.
А ти само си нацепил дървата на г-жа Минтон.
Г-жа Минтон?
Най-троснатата баба в града.
Не се е усмихвала от 100 години.
Сто години?!
Е, и? Колко взе?
Знам ли?
Ама, Бърт... Да не си ги хвърлил за пиене?
Защо да не харча моите си пари?
Как може...?
Стига си мрънкала!
Вече намерих нова работа.
Никога не съм виждала такова красиво съкровище!
През целия си живот.
Брошка от седеф.
Седеф...?
С една такава може да построиш палат.
Палат...?
Анн! Не я пипай!
Ако успея да я поправя...
...ще взема доста пари.
Да я поправиш?
И как ще стане?
Никога не си поправял такива деликатни предмети.
Ти ще измислиш нещо.
Глупости!
Нали те бива във всичко?
А в това да оставяш мръсната работа за мен нямаш равна.
Отвратителен си!
Можеш само да лъжеш!
Какво?!
Какво ти става?!
Млъкни!
Брошката...
Палатът...
Анн е виновна!
Анн не е виновна!
Сега я свършихме.
Обречени сме.
Палатът...
Мамо, какво ще стане с нас?
Ще трябва всички да работим, за да я платим.
Ако не успеем...
...Бърт може да бъде изпратен в ареста.
"Ареста"?
Разбра ли, Анн?
Ти си го счупила.
Извини се на Минтон!
Колкото и да е злобна...
...виждайки разплакано дете...
...не би трябвало да се сърди толкова.
Ама, не я счупих аз.
Не мога да лъжа и да плача.
Ти я счупи!
Ще плачеш!
Иначе, цялото ни семейство загива.
Трябва ми лост да я мръдна.
Чакай ме тук!
Моля Ви, г-жо Минтон!
Аз счупих брошката.
Съжалявам!
Не става.
Хич даже.
Какво правиш?
Репетирам.
Чичо Бърт иска да плача.
Каза, че колкото и злобна да е г-жа Минтон...
...ще прости на плачещо дете.
Ама, като лъжа ми е гадно, все едно имам червеи под роклята.
Не мислиш ли, бабо?
Например...
...аз не бих простила, дори на дете.
Сигурно брошката е подарък от любимия на г-жа Минтон.
Защо мислиш така?
Ами, помислих:
"Защо г-жа Минтон не се е усмихвала 100 години?"
Бабо, ти знаеш ли?
Не.
Любимият на г-жа Минтон...
...още когато тя била красива като цвете...
...участвал във войната и загинал.
И дори след 100 години...
...г-жа Минтон не се усмихнала.
И сега това безценно нещо...
...е счупено от грозно, червенокосо дете.
В никакъв случай не бих простила!
Червенокосо дете?
За теб ли става въпрос?
Точно така.
Винаги, когато пера, децата на Томасови ми се подиграват за косата.
Да ме наричат "сираче" е лошо...
...ама "червенокоска" е много по-гадно.
Обаче, ако си имах коте...
Аз си мечтая да имам коте.
Татко и мама са имали.
И котето ще е червено, за да не ми се смеят.
Бабо, не мислиш ли така?
Всъщност...
Ти коя си, бабо?
Аз ли?
Приятелка на Минтон.
На г-жа Минтон?
Да, познавам я много добре.
Тази брошка въобще не е важна.
Не е подарък от любимия й...
...а от неин братовчед.
Минтон мрази братовчед си.
Затова мрази и брошката.
Така че, макар да си я счупила...
...Минтон няма да се сърди.
Дори ще си отдъхне.
Направо се стреснах...
...от това, което ми каза.
Аз ще занеса брошката на Минтон.
Сега, трябва да поговоря с Бърт. Прибирай се!
Благодаря, бабо!
Можеш ли да се прибереш сама?
Да, няма страшно.
Елиза каза: "Животът е пълен с непонятни неща."
Но непонятните неща са нещо много хубаво.
Винаги поднасят изненади.
Много поздрави на г-жа Минтон!
Интересно дете.
Последвай ме!
Имам да ти давам нещо.
Бърт!
Подарък от баба Минтон.
Подарък?
В замяна на счупената брошка...
...трябва да го отгледаме.
Коте!
Коте е!
Коте?! - Коте!
Какво означава това?
И аз не знам.
Значи, Бог понякога е мил и с червенокосите момичета, нали?
Какво ли я очаква всеки следващ ден?
В сърцето на малката Анн грее същото пролетно слънце.
Хайде на разходка! Изпъчи гърди и превали хълма!
Нека и енотите, и лосовете, всички да дойдат!
Препънах се на пътя и паднах сред глухарчета.
И там открих четирилистна детелина.
Иха, иха, иха-ха, ама че късмет!
Ох, бо-бо-бо-боли, боли! Как боли!
Иха, иха, иха-ха, до-до-добре съм си!
Нека идем още по-далеч!
И да запеем песничка!
Да! Парадът няма край.
Вятърът е Джейн.
Легенът е Луиза.
А тази, която ги кръсти, е Анн.
"А кой ли ми е дал моето име?"
Анн е много разтревожена.
Точно тогава...
...насред дъжда се случва нещо ужасно.
Следва "Здравей, Анн", втори епизод:
Името "Анн"
До нови срещи!
Превод: Сайрон Кордин